Europa står på randen till ett krig.
Irland, den äldsta kolonin i det stora brittiska imperiet, står uppdelad
mellan de som stödjer självstyre och de som inte gör det.
Dublin, den 3 augusti, 1914.
Bra gjort, ms.
-Vi ses där uppe. -Ms Butler?
-Jimmy. -Jag ville tacka för biljetten.
-Tyckte du om det? -Jag tyckte mycket om att se dig.
Får inte socialister ha roligt?
Champagnekorkarna flyger nu, syrran. Stephen väntar.
-Jag kommer om ett ögonblick, Harry. -Kom igen, skynda dig då.
-Vill du vara där uppe, med oss? -Nej, det är bäst att jag går hem.
Okej.
För nästa möte.
Ses vi där?
Absolut, mr Mahon.
Godnatt.
-Är du säker, Frances? -Det är ett bra erbjudande.
Ville inte nunnorna ha dig, så du kan lära dem?
Kanske, men jag vill stanna. Saker händer här.
Tja, om du är säker, är jag säker.
Framåt tillsammans, både världen och vi är unga.
-Mr Hammond. -Jag ville bara gratulera er
till ert framträdande, nu i kväll.
Er båda.
Nu går det inte att fly undan, syrran.
Jag hittade henne.
Äntligen.
-Jag vill ha påfyllning. -Grattis, älskling.
Du var underbar. Visst var hon, Edward?
Du är nog en ära för oss, åtminstone.
Tack, pappa, mamma.
Jag trodde jag förlorat dig.
Stephen. Hur är det med dig?
Mina damer och herrar, låt oss höja våra glas för våra egna tre gracer:
Ms May Lacy.
Ms Frances O'Flaherty.
Och min vackra fästmö, min egen Yum-Yum...
Det är min syster, din smutsiga fähund.
Ms Elizabeth Butler. För de tre små jungfrurna.
De tre små jungfrurna.
Det var det. Det är krig.
Edward, vad är du ute efter?
Söker ni sällskap, herrn?
Där är han.
Hur är det, Art?
Så det är alltså krig nu.
Det är inte vårt krig.
Sen när har vi ett val, broder?
Skyll dig själv.
Låt oss irländare visa kungen, genom vårt osvikliga stöd
att hans tro på vår lojalitet inte har varit missriktad.
När det är över, ska vi välkomna honom
att öppna det nya parlamentet här i Dublin.
Instämmer.
Tisdag den 18 april, påskveckan, 1916.
Det stora kriget har rasat i två år.
Ingen inkallelse, för irländare.
Låt engelsmännen utkämpa engelska krig. Tack, sir.
Ingen inkallelse, för irländare.
Det är en synd...
-Men fint att vara hemma ändå. -Jo, men...
-Hejsan. -Vill du känna lite?
Jo, men jag är ju familjefar.
Ingen inkallelse för Irland nu. Ni borde strida för ert eget land.
Det är vad vi gör, strider för kung och fosterland.
-Ni är en förrädare. -Ingen kallar mig förrädare
-särskilt inte mina egna. -Jag gör det.
-Vore ni inte kvinna... -Skulle ni skjuta? Jodå.
Den första kulan, i kampen för Irlands frihet.
Frihet, ta mig i min kungliga irländska röv.
Ingen inkallelse, för irländare.
Ingen inkallelse, för Irland. Ni pojkar ska vara hemma.
-Ni ska väl inte slåss? Inte ert krig. -Ta henne till skyttegravarna, med oss.
Nog vill du ge henne en omgång, va?
-Hej. -Hur står det till?
-Jag vill köpa några blommor, tack. -Ja, vad önskas?
-De här är så fina. -Buketten?
-God morgon, konstapel O'Brien. -God morgon, ms Lacy.
Låt inte mig avbryta morgoncigaretten.
-Fina blommor. -Tack så mycket. Jag kunde inte motstå.
Vänster, vänster, vänster, höger, vänster.
Ser ni vilka typer, va?
Vänster, vänster, vänster, höger, vänster.
De skadar ingen.
Inte med de där påkarna, nej.
God morgon, ms.
Dublin Castle, högkvarter åt den brittiska administrationen i Irland.
God morgon.
Hemliga order, om en omedelbar razzia hos den så kallade Sinn Féin-fraktionen.
Alla deras namn, adresser, och hemliga vapengömmor.
Det är chifferskrift, naturligtvis, eftersom av någon pervers anledning
återfinns många av dem som förråder England
i de lägre leden av den statliga tjänsten.
Sådana order skulle sanktionerats, av chefssekreteraren, mr Birrell.
-Han är i London nu. -För tusan, Hammond, vi måste agera.
Allt indikerar väl att nån form av attack är nära förestående.
Era farhågor har noterats, och ska förmedlas till sir Matthew.
Men affärer i Irland är ju en ömtålig balans.
Ja, de är en ömtålig balans.
Jag hörde, från en kontakt i amiralitetet
att meddelanden har avlyssnats, tyskarnas.
Vapen, och vem vet vad mer, för en attack, här.
Må så vara, men vi har inte underrättats om det officiellt.
Goddag på er, sir.
Kan de ha rätt?
Det kvittar vad jag tror. Jag är en tjänsteman.
Någon måste dechiffrera detta åt mig.
Få det att se ut som om vi gör något. Håll generalen borta från mig.
Varför inte gå till Corless, för lunch?
Det brukar muntra upp dig.
Detta muntrar upp mig.
Läkarskola.
-Är grevinnan kvar? -Du missade henne nästan.
Jag är ledsen, dr Lynn.
Elizabeth Butler, madame.
Rikta den mot mig.
Du måste göra det som om du menar det.
Här.
Öva med det här.
Drick upp.
Du kommer att vara med i min bataljon. Vi ska ta St. Stephen's Green.
Det här blir vår bakre operativa bas.
Framåt marsch, löjtnant Duffy Lyons. Blicken åt höger.
Där är du ju, Harry. Snällt av dig att komma.
George, vad gör du här? Vad hände med Belfast?
Kunde inte få nog av smutsiga gamla Dublin.
Han är tillbaka, och ränner, åt elevmästaren.
Jag är bara underordnad för mr Wylie.
-Och din far? -Gått skilda vägar. Ett stort gräl.
Wilson säkrade krigsministeriets kontrakt genom sin vän mr Carson.
Du då? Vi har läst om dig, i utskick.
De som kan syssla med att läsa sådana saker.
-Det låter jobbigt. -Till Arts Club, för tankeställare?
-Nej, det är något jag måste göra. -Jag behövs på kontoret.
Glädjedödare.
Jag gillar kaffe, jag gillar te.
-Jag gillar pojkar och de gillar mig. -Mina herrar.
-Hur är det, Arthur? -Hur mår du?
-Det var längesen. -Glad att se dig.
Gör det, slå honom.
Nu räcker det. Det räcker!
Jag skulle inte göra det om jag var du.
Pappa.
-Hur är det med dig? -Bra.
Se på dig. Längre, och med fler fräknar.
-Har Sadie klippt ditt hår? -Ja.
-Vad är det här då? -Farbror Jimmy gjorde den till mig.
Gjorde han det?
Han ger mig en uniform när jag är äldre.
Håll den.
Du kan väl prova hur den här sitter? Äkta vara.
Titta på den här. En Luger Parabellum.
Jag tog den från en turkisk officer.
Sköt du honom?
Nej, jag vann den i en vadslagning.
Fin, va?
Kom. Nu går vi hem.
Hur mår mamma? Och flickorna?
Liza, var har du varit?
-På colleget. -Läkarskolan är stängd över påsken.
Dr Lynn låter oss repetera där. Jag ska ta rekvisita
-till teatern i eftermiddag. -Det går tyvärr inte.
Varför inte?
-Du har besök. -Av vem då?
Stephen.
Stephen?
Han väntar på övervåningen.
Gå nu, gå till honom.
Jag tror att det är Arthur.
Ja, det är det.
-Arthur, det var längesen. Välkommen. -Mina damer.
Tack. Fint att vara tillbaka.
-Mina herrar. Bara bra. -Arthur. Hur är det?
Jag svär att du har vuxit sedan i går.
Imorgon kommer vi inte att kunna få på dig dessa alls.
Har du ett par gamla av Minnies att ge henne nu?
Jag sparade lite för ett nytt par till henne.
Se till att de är tillräckligt stora att passa en draghäst.
Farbror Jimmy, mamma, han är tillbaka.
Min skatt, kom hit till mig.
-Jag har saknat dig. -Jag har saknat dig också.
Vem är den här lilla damen?
Är han inte fin i sin uniform?
Se på dig, du är praktiskt taget vuxen redan.
Varsågod.
Pappa.
Sadie, så stor du är. Kom hit.
Kom. Ge din far en kram.
Låt mig få se på dig.
Håller du din bror ur trubbel? Du växer snabbt, eller hur?
Duktig flicka.
En sån duktig flicka du är.
Jim, kom hit.
Du kan väl springa ner till O'Hegarty's?
Köp lite baconskivor och ägg till din far
-och en stor flaska. -Ja.
-Var är Minnie? -Hon arbetar.
Jaså? Var då?
På Star of the Sea.
-Tvätten? -Det är alltid något, Art.
Och Jimmy är fortfarande svartlistad.
-Har du inte separationspengar? -Kunde inte klara oss utan det.
Men hon blir äldre. Vi behöver pengarna.
Det är bäst jag går. Det är ett jobb de vill ge mig på Liberty Hall.
Jag kan ta barnen till mrs Lambert
så får ni prata lite, ensamma?
Det vore bra. Tack, Jim.
Kom, lilla fröken, nu går vi. Ja, du kommer också med mig nu.
Det tar säkert tid, Stephen.
Du har bara två veckors ledighet innan du ska tillbaka.
Du måste få lite vila.
Träffa din mamma och ta lite tid i Wexford.
Jag talade med din far.
Han...
Han har gett sitt tillstånd för oss att gifta oss, nästa måndag.
Det ändrar ingenting. Du fortsätter bara dina medicinska studier.
Efteråt, barn och allt sånt. När parlamentet flyttar till Dublin
-är du närmare dina föräldrar. -Stephen...
Din mor är mycket glad. Hon har redan skickat beställningar till sömmerskor
och skomakare, och Gud vet vad mer.
-Är det säkert att komma in? -Ursäkta, jag...
Din far kände att vi borde fira detta tillfälle.
Din bror föreslog att fira detta med bubbel.
Bra gjort, Stephen.
-Liza. -Far.
-Bra gjort, Stephen. -Tack.
Tack, Sylvester. Liza.
-Tack. -Jag pratade med Trinitys rektor.
Han säger att ni kan använda collegets kapell.
Så ska alla Erins, protestantiska och katolska gudar
-blidkas genom denna förening. -Skålen är min plikt, Harry.
-Ja, pappa. -Äktenskapet mellan Stephen
och min egen dotter Liza.
-Är det här årgångsvinet, Harry? -Bara det bästa för vår Liz.
Och lycka till, Stephen. Du kommer att behöva det med oss som svärföräldrar.
SAINT ENDA'S SKOLA
St. Enda's, Patrick Pearses irländska språkskola.
Fortsätt, pojkar.
Just så.
Inte för mycket i burken, Milo, annars sprängs den, innan du kastar.
Ja, ma'am.
Det är ett bra jobb du gör där, Cormac.
Ingen älskare har smekt sin brud mer ömt än jag, min underbara långa Lee-Enfield.
Hoppas att du kan skilja mellan den där och din sanna kärlek när det är dags.
Men för tillfället är vi soldater.
Kommendant Pearse.
Vi har hört av vår kontakt på slottet, ms O'Flaherty.
-Ännu en sökning. -Ska vi ut på manövrer, sir?
Snart, Cormac. Manövrar varifrån inte alla av oss kommer att återvända.
Som Cu Chulainn välkomnar vi en död i strid som en härlig sak.
Och Gud give att vi alla får leva i evig ära som honom.
Då så, pojkar, ta vapnen till sjukhuset.
Och ta så mycket ammunition som ni kan gömma med er.
Fort, innan G-männen anländer.
Kom igen.
Räderna blir värre. Det måste ske snart.
Vi måste uppmuntra alla frivilliga att komma med ut
inte bara de som har svurit sig till oss.
När revolutionen börjar kommer alla att komma ut för att hjälpa oss.
Våra slottskontakter berättade att
han även har ett dokument som kan hjälpa oss.
Jag förstår att du har en vän där i Dublin Castle?
Ja.
Vi är ett imperium, Hammond.
Dess öde vilar inte på en skolpojkes ord
eller någon tokig skollärares fantasier.
Jag kommer inte att bry kabinettet med rykten och insinuationer.
Javisst, sir Matthew.
Har du och mrs Hammond planer för påskhelgen?
Vi vill besöka familjens vänner.
Hoppas hon får en trevlig vistelse, men hon borde nog återvända till London snart.
Det är bäst om vi inte blir distraherade, väl, Hammond?
Javisst, sir Matthew.
Fortsätt, Hammond.
Hejsan.
Teet står på bordet, och det är tvätt i varmpressen.
Stör mig inte nu, eftersom jag har sexa i spader.
-Hon bluffar säkert den här gången. -Vi får se, Moyra O'Riordan.
Det nya bridgespelet är värre än gin
med att förstöra gamla damer.
May?
Jag har träffat någon, Frances.
Men det är väl bra? Uppvaktning?
Vi håller inte på med någon uppvaktning.
Han är engelsman.
En del av dem vet nog hur man uppvaktar en kvinna.
-Jag har inget emot dem som individer. -Det är mr Hammond.
Är han inte gift?
Nu låter han som sådana jag invänder mot.
-De kommer hit och tar... -Det är inte över. Han vill inte det.
Han äter kakan, och har fortfarande kvar den.
May...
...jag är ledsen.
Du behöver inte vara rädd.
Men du har ingen framtid med en gift engelsman.
-Du kommer alltid i andra hand. -Men Frances...
Man kan inte lita på dem.
Det var något jag hoppades att du kunde göra för mig.
Det är ett dokument på slottet. Order om att gripa alla ledare
-bland volontärer och Sinn Féin. -Hur vet du om det där?
Får vi tag i det, och publicerar det, kommer alla volontärer att tro-
-att organisationen kommer att förbjudas. Då kommer de ut, hit, för oss.
-De skulle inte misstänka dig. -Jag svor en ed, Fran.
-Men din mr Hammond skulle skydda dig. -Nej, Frances.
Den här dörren. Liberty Hall.
-Det är tungt, ms. -Hallå.
-Låt mig göra det där. -Du trodde väl på kvinnors jämställdhet?
-Det gör jag också. -Bra.
Tack.
Inte illa för en flicka. Försöker du imponera på mig?
Du är okej, för att vara en man.
Irländska medborgararméns huvudkontor.
-Jag träffade grevinnan. -Ja? I egen hög person?
Hon sa att vi ska ta Stephen's Green. Det måste ske nu.
Denna söndags mobilisering, gissar jag.
Frivilliga har kallats ut på vägmarscher också.
Kanske skulle det vara det bästa om det var denna söndag.
-Nu är du en otålig revolutionär. -Stephen är hemma på permission.
Vi ska gifta oss nästa måndag.
Grattis.
Kommer det att vara annorlunda, när vi har gått ut?
Allt kommer väl att bli annorlunda?
Engelsmännen drivs ut, de rikas höga fönster rivs.
-Även min fars? -Han får gå med oss om han vill
-bara han delar sin rikedom. -Jag ska be honom.
Är du verkligen med på det här nu, Liz?
Engelsmännen har behandlat detta land skamligt.
Och de rika, även min far, har behandlat de fattiga sämre.
Den värsta slummen i Europa, säger de.
Jag vet, jag bor där.
Jag är med på det här.
Jag borde gå.
Vad händer om du inte går?
Tänk om detta inte var en säng i ett hotellrum, utan vår egen säng?
-Och var är den sängen? -I ett hus vid havet.
-West Sussex. -West Cork.
Såklart.
Du skulle ha ett skrivbord med utsikt över vattnet
där du kunde sitta och skriva dina böcker.
Du skulle ha en trädgård där du odlade blommor.
Och barn.
-Hur många? -Tre.
-Bara tre? -Fem.
Två pojkar, och
tre vackra flickor som du.
Och jag skulle insistera på att de alla skulle heta May.
Vee, här borta.
Älskling.
Så trevligt att se dig. Du behövde inte kommit ända hit.
Men det gjorde jag.
Ska vi?
Det är ett stort papper, så vi behöver större typsnitt, men bläcket är bra.
-Tryck den i två halvor. -Trycka vad, Jimmy Mahon?
Jag trodde att din blaska förbjöds.
Det ska inte få stoppa oss.
Vad är det här?
Den irländska medborgararmén.
Ska ni sätta upp en pjäs?
"Cathleen Ni Houlihan."
Yeats.
Jag trodde att ni socialister var emot alla nationer och nationalister.
Vi är alla emot imperier.
Och stövelslickande råttor som arbetar för dem.
Ska ni gå med oss, och vårt fack, kriminalpolis?
Jag skulle lägga undan den om jag var du.
Försvinn.
Ut, din uppblåsta pajas.
Försvinn.
Din dag kommer, Connolly.
Ja.
En beväpnad vakt vid båda ingångarna, tills det är dags.
Så smal.
Så smal som jag var, när jag gifte mig med din far.
Även om de säger att män uppskattar en fylligare figur
ett tecken på god hälsa och fertilitet.
Medicinskt gör det ingen skillnad, mor.
Spelar det egentligen roll vad en man uppskattar?
Vad män tycker om och inte är viktigt, Liza...
...oavsett om du gillar det eller inte.
Jag vet inte vad du tror att du håller på med.
Men när du är gift måste det upphöra.
Gaelisk kultur, teater, det är bra, men...
Jag vet inte vad du pratar om.
Ett bra äktenskap är det enda sättet för en kvinna att säkra sin framtid, Liza.
Det finns fortfarande några kvar, så kom igen.
-Hjälp till med det här. -Se upp.
Ja?
Till ms Elizabeth Butler, frun. Till föreställningen.
Från mr Connolly, producenten.
För att hålla dem säkra.
Jag är hemskt ledsen, men vi har inte plats för det här.
God kväll, mina herrar.
Vi kan sätta dem i förrådet på baksidan, mamma.
Det är bara för ett par dagar. De är borta innan måndag.
Då så, pojkar.
Den här vägen.
Mr Hammond, tack.
Han sitter faktiskt i ett möte...
-Mrs Hammond? -Ja.
-Ms Lacy, jag är mr Hammonds... -Jag vet det.
Jag ska se om han är ledig nu.
-Order, från general Lowe. -Älskling.
-Jag måste tala med sir Matthew. Vee. -Jag ville komma hit
och låta dig slippa tråkiga generaler
och sir Matthew, och stenografi.
Och jag slipper det där fuktiga lilla stället i Dalkey.
Synd att pappa inte kunde hitta en mer exotisk plats åt dig.
Jag är hemskt ledsen.
Jag menade bara nånstans mer annorlunda. Indien eller Afrika, igen.
Ni är praktiskt taget likadana som vi här, eller hur?
Vilken fantastisk överraskning. Och precis i tid för lunch.
Du har väl en klubb?
Full av tråkiga typer som jag. Låt oss gå till Corless.
-För lite lokalfärg. -Det låter mycket roligare.
Sir Matthew då, mr Hammond?
Direkt efter lunch, om han är tillgänglig.
-Hur många? -Några lådor.
Bara inte mr Connollys och mr Pearses kungörelse är för lång.
Men jag skulle inte satsa på det, med dem två.
Och utsmyckningar, då? Det ska se riktigt ut.
Samma som lord-löjtnanten använde, för att signera sitt namn med.
Den gamla fyllbulten.
Han använde dem till annat med, hörde jag.
-Man kan fortfarande känna whiskydoft. -Ja.
Den duger.
Är något fel, syrran?
Jag ville be dig om en tjänst.
Jag ville be dig om en, jag också.
Du först.
Tja, understödet som far ger mig är helt enkelt skamligt.
Jag kan knappt hålla ihop med det.
Jag klarar mig ju fint, med mitt.
Du är kvinna, så du behöver inte betala för någonting.
Och du är socialist, så du har inget emot fattigdom.
Kom igen, syrran.
Du vet att jag inte rår för det.
Om du inte hjälper, måste jag få det nån annanstans.
Stephen är ju värd en krona eller så.
Det var inte bara en plats i parlamentet hans far lämnade åt honom.
Vad är fel?
Är du tveksam?
Nej.
Nå, hur är det med er folkets armé?
Jag tänker inte lyssna på dig om du ska vara cynisk.
I en tid av överdrivna ideal, är cyniker de sanna rebellerna.
-Jag är allvarlig. -Jag också.
Min cynism döljer min djupa skepsis
för potentialen att ideal ska kunna öka mänsklig lycka ett jota.
Det har beslutats, Hammond.
-Men general Lowes order, sir. -Lowe är soldat. Soldater vill agera.
-Men de avkodade tyska meddelandena. -Jag känner till meddelandena
-men vi kan inget göra. -Det kunde vara värt att kolla upp, sir.
Kolla upp det, och rapportera sedan till mig.
-Ja, sir. -Nåväl. Fortsätt.
Division G lämnade dessa personakter till dig.
Ska jag lämna ett meddelande hem, så att mrs Hammond vet att du blir sen?
Nej, jag ringer henne själv, tack.
-May? -Ja, sir?
-Är något fel, May? -Nej.
Varför skulle något vara fel, mr Hammond?
Du kan gå hem.
-God kväll. -God kväll.
-Konstapel O'Brien. -Ms Lacy.
HEMLIGT
May...
Jag vet inte hur jag ska tacka dig.
-Jag vet inte vad jag tänkte. -Du är en klippa.
Jag förlorar mitt jobb. Hamnar i fängelse.
Alla måste vara beredda att göra uppoffringar för vår nation.
Vilken nation? Du konspirerar mot min nation.
Har din engelsman förvridit huvudet så du inte ser vilka ditt eget folk är?
Har Pearse förvridit ditt huvud så att du inte vet vad fel är?
Ms O'Flaherty arbetar för mig, mina herrar.
Det är det här dokumentet.
Tack, Frances.
Och tacka din vän.
Jag var glad att göra min del.
Du kan gå nu.
-Minnie, är allting bra? -Ja.
-Vart ska du? -Till Biddy.
Du får se upp med honom. Han är arg på dig.
Där är han ju.
Välkommen, latmask.
Du tvingade mig att ta kungens shilling.
Tror du att jag gillar att slåss för den brittiska armén?
Medan jag är borta och blir beskjuten av turkar
lever du på mina pengar
som kungen betalar mig. Du spenderar dem gärna.
Ja, med min fru och mina ungar.
Och nu har du visat stor hänsyn.
Du ordnade jobb åt min äldsta dotter, i ett tvätteri.
Jag arbetar när jag kan, Art. Jag gör mitt bästa.
-Ja, jag slår vad om att du gör det. -Ja.
Och betalar de dig riktigt bra där då, på Liberty Hall?
-Friheten har inget pris. -Och resten av det.
Men jag är den som blir kallad förrädare.
Art.
-Art, snälla... -Försvara honom inte.
-Ur vägen. -Nej. Snälla.
Vad gör detta i mitt hus?
Du tog ju hem en pistol.
-Jag är soldat. -Det är jag också.
I den irländska medborgararmén?
Och det här vapnet är väl för att kunna skjuta
mot ombud för det brittiska förtrycket, va? Såna som jag?
Hur känns det att vara i andra änden av det?
Ta det. Ett skräpgevär, för ett skämt till armé.
Jag vill ha ut det och dig härifrån nu. Du är inte välkommen här längre.
-Men, Art, när du är borta... -När jag är borta, så vadå?
Jimmy är till stor hjälp med barnen då.
-Det slår jag vad om att han är. -Ja.
Du får klara dig utan den hjälpen från och med nu.
Skaffa en egen fru, Jimmy, en egen familj.
Du har stannat här för länge nu.
Du och din arbetarrevolution.
-Jimmy, gå inte. -Vad mer har han hjälpt dig med?
-Vad tror du? Sluta. -Sitt ner.
-Skynda på! -Art.
Jim. Gå inte, Jim.
Ja, visst.
May.
Hej, Elizabeth.
-Det är så skönt att se dig. -Och dig.
Jösses, det är så längesen.
Ja, jag har varit mycket upptagen i slottet
-och säkert du med, med dina studier. -Ja.
-Kom in. -Tack.
-Hur har du haft det, May? -Bra.
-Du är väl nästan läkare nu? -Nästan.
Det är något jag måste be dig om.
Är du säker?
Vad ska du göra?
Jag kan inte gå tillbaka till slottet nu när det börjar synas.
Det är kanske inte så illa ändå.
Det var mitt liv, Elizabeth.
-Kan du inte resa hem? -Och skämma ut min far?
De är inte värst förstående mot fallna kvinnor i Dublin.
Än mindre i lilla Cork.
Du kunde ju åka till England.
Föd barnet i hemlighet. Få det bortadopterat.
-Jag kan låna dig pengar. -Tack. Det är snällt av dig.
Fadern kommer att bli så glad.
Vi har redan talat om äktenskap, så vi får bara göra det lite tidigare.
Tack, Elizabeth.
Hur var det?
Det var fantastiskt.
Jag hoppas att du med ska bli lycklig, sen.
Du har alltid gjort allting rätt.
Du har inte gillat whisky förut, Stephen.
Jag upptäckte dess medicinska verkan när vi tillfrisknade på Malta.
-Är alla bättre nu? -Nog för att skickas ut igen
-till Frankrike i tio dagar. -Det är ju bara en bit av granatsplitter.
Det kommer en stor framstöt.
Jag klarar det om jag vet att Lizzy finns där för mig.
Och din Ingrid? Ska du göra en ärbar kvinna av henne?
När jag har råd med det.
-Är det så illa ställt med din far? -Jag tar inte emot pengar från honom.
Ta bara vad som erbjuds, när det erbjuds. Det kanske inte erbjuds igen.
Ammunitionen han tillverkar är ju till för vår sida.
Och vad strider vår sida för?
Att engelsmännen måste ge oss självstyre, sedan.
Ulsters frivilliga kämpar så att de inte gör det.
De har lagstiftat om det. Allt jag säger är att
jag inte tror att någon tror på att det kommer att införas längre.
Men vad tror folk då?
Att vi sitter på en bomb.
Jag anser att vi borde ha lite trevligt nu.
-Vill ni ha något att dricka? -Vad erbjuder ni oss då?
-Starksprit. -Jag vill se er dricka det först.
Nå, vad får jag i gengäld för detta?
-Strunta i honom. Vi klarar oss. -Tala för dig själv.
Vem av er kommer att sitta i mitt knä?
Jag vet inte vad ni tar oss för, herrn.
Några man kan ha roligt med.
Ge inte bort det gratis.
-Vem säger att jag ska ge bort nåt gratis? -Du är inte sån, Minnie.
-Han luktar gott. -Ser du, någon är på rätt humör.
Mina damer, dryckerna jag lovade er.
Bartender, ge mig glas till damerna.
-Hur många? -Tjugo tusen, uppskattar de.
Har ett tyskt fartyg med 20000 vapen undgått vår marinblockad
-och tagit sig till Irlands kust? -Amiralitetet har inte agerat.
Tyskarna skulle veta att vi knäckt koden.
Så de riskerar hellre ett uppror här.
Men tack och lov förhindrades detta.
-Var är denne förrädare, nu? -Gripen, i Tralee.
-Sänd honom till London i hemlighet. -Ja.
Det sista vi vill ha är en martyr. Och deras medarbetare
-i vår administration, ta itu med dem. -Ja, sir.
När du gått ut dit, med oss, finns det ingen återvändo.
Jag ska gå ut dit, med er.
Irländska Republiken
Vart är du på väg så här dags, May?
Jag ska till England, med den tidiga båten.
-Men du kan inte det. -Jag betalade ju, till slutet av månaden.
Jag bryr mig inte om pengarna.
-Vad har hänt? -Jag är ledsen, tant Nellie.
Är det för en karl?
Jag låter skicka efter min väska sedan. Adjö, tant Nellie.
Ms Lacy?
Ja, överkonstapeln.
Jag har ombetts att ta er till slottet nu.
Men det är ju påskhelg. Vad gäller det?
Följ med mig.
Naturligtvis, konstapeln.